„Az emberek többsége éppen úgy tévedhet, mint a kisebbsége” – Búcsú Tamás Gáspár Miklóstól
„Hogyan lehetséges, hogy választók – az egész világon – a közemberek (azaz saját maguk) átlagánál sokkal silányabb vezetőket emelnek maguk fölé? Ez már az ókorban is meggondolkoztatta az elmélkedőket. Némelyiküket arra késztette, hogy elvessék – mint illúziót – a demokrácia gondolatát. (…) Valami mást kerestek. Ez a más pedig mindmáig hiányzik” – írta Tamás Gáspár Miklós 2017-ben. A képen a húszéves fennállását ünneplő Beszélő eseményén Göncz Árpád társaságában 2001. október 19-én
Tamás Gáspár Miklós a CEU-tüntetésen 2018. november 25-én. „Tudjátok, tudjuk nagyon jól, mi folyik az országban, a szabadság és az egyenlőség hívei sokan vannak, de nincsenek mind itt, de eljön majd a nap, amikor nem tízezrek, hanem milliók lesznek az utcán. Tiltakozunk, hogy a CEU-t elkergetik Magyarországról, ez a hazánk szégyene, tiltakozunk a genderszak megszüntetése, a tanárok feljelentése ellen, az MTA-kutatóintézetek ellehetetlenítése ellen” – mondta beszédében
„…az éheztetést megtervezték, nehogy a foglyok lázadhassanak. Az éhező passzív, közönyös. Félig-meddig már túl van rajta. Nem dühöng. Légritka térben él, fölpuffad a hasa, kihull a haja, a foga, pergamenszerű lesz a bőre – távolodik tőlünk. A lágerlelkek mérnökei megtervezték mindezt. Így akarták. Nem volt ez véletlen baleset, szándékolatlan mellékkörülmény, collateral damage. És ez hihetetlen, olyan hihetetlen, hogy bele kell sápadni” – írta korábban Tamás Gáspár Miklós Szolzsenyicinről
,,Ha a kormányzás csak technika, akkor önök alkatrészek lesznek egy fene-se-tudja-miféle gépezetben” – írta 1995-ben. A képen friss országgyűlési képviselőként kísérik választói 1990. január 23-án
1988. március 15., Bence György filozófus felolvas, mögötte balra Tamás Gáspár Miklós, jobbra Jakab Lajos közgazdász, szamizdatos.
„Lesz-e a kommunista kutyából demokratikus szalonna? – tette fel a kérdést (…) Döntse el mindenki, hogy mit gondol, mennyire tudjuk megváltoztatni szokásainkat, beidegződéseinket.
Gazsi megmutatta azt, hogy bármit is felelünk e kérdésre, a vita, a gondolkodás, a szellemi frissesség nélkül nem tudunk érvényeset mondani. Halála jelentős veszteség a magyaroknak határon innen és túl. Nyugodj békében, barátom!” – írta közösségi oldalán Fodor Gábor Tamás Gáspár Miklós halálhírére
„1988. június 16-án Kis Jánossal, Orbán Viktorral és Molnár Péterrel együtt mentünk a Batthyány-örökmécseshez. Ez még a Kádár-rendszer, a »létező szocializmus« ideje: állampárt, diktatúra. Nagy Imre nevét kimondani sem volt szabad, megemlékezni a mártírokról tiltott és büntetett cselekménynek számított. Pár százan mertünk ott összegyűlni, hogy megtörjük a hazugság pusztító csendjét. Sétáltak az emberek, a kis tér zsúfolt lett, vártunk.
Egyszer csak egy szakállas, szemüveges ember hangosan megszólalt: Akkor kezdjük! És a mécseshez lépve elkezdte a beszédét. A környező utcákból civil és egyenruhás rendőrök sokasága rohant elő, többen közülük a szónokra, Tamás Gáspár Miklósra vetették magukat. Az általános gumibotozás és kiabálás közepette Viktor próbálta kiszabadítani Gazsit a rátámadó tucatnyi egyenruhás gyűrűjéből. Őt is körbevették, és hiába próbáltuk Kis Jánossal visszahúzni mindkettőjüket, rajtunk záporoztak az ütések, őket pedig elvitték”
Demszky Gábor felesége fotóval emlékezett meg Tamás Gáspár Miklósról. Perőcsény, 1987
„Ő is elment…” – ennyit írt Kuncze Gábor volt SZDSZ-es politikus a közösségi oldalára. A kép 1990. január 23-án készült a Kossuth téren, miután Tamás Gáspár Miklós országgyűlési képviselőként bejutott a parlamentbe
„Elment a régi szabadságharcos” – ezekkel a szavakkal búcsúzott tőle Orbán Viktor miniszterelnök. A képen Tamás Gáspár Miklós a Liget-védők tüntetésén 2016. július 6-án
„Budapesten is transzilvanista maradt, az erdélyi örökség soha nem béklyó, nem a lezárt múlt, hanem örök kihívás, gondozni való kert volt számára” – írta halálhírére Kelemen Hunor, Románia miniszterelnök-helyettese, a Romániai Magyar Demokrata Szövetség elnöke