Az ukrán erők nehezen tudják visszaverni az orosz támadásokat a kulcsfontosságú városnál, Szeverodonyecknél. Bár a hétvége előtt Moszkva hivatalosan még nem ellenőrizte a kelet-ukrajnai várost, regionális tisztviselők felvetették: lehet, hogy az ukrán csapatoknak vissza kell vonulniuk.
Szeverodonyeck és testvérvárosa, a Sziverszkij Donyec folyó túloldalán fekvő Liszicsanszk stratégiai fontosságú a Kreml kampányában, amelynek célja hogy elfoglalja Ukrajna keleti Donbász régióját. A kibontakozott heves harcok, amelyek során az orosz csapatok már átvették az ellenőrzést Szeverodonyeck nagy része felett, nagy hatással lehetnek a háború következő szakaszára.
Eközben tovább áramlanak Kijevbe a nyugati fegyverek, de ukrán tisztviselők figyelmeztettek, hogy nagyobb és tartósabb mennyiségű felszerelésre és segélyre van szükségük ahhoz, hogy előnyre tegyenek szert az orosz erőkkel szemben.
Az Egyesült Államok és Nagy-Britannia nemrégiben jelentette be, hogy többször felhasználható rakétarendszereket (MLRS) biztosít Ukrajnának. Ezek akár nyolcvan kilométerre lévő célpontokat is képesek eltalálni. Washington négy M142-es nagy mozgékonyságú tüzérségi rakétarendszert (HIMARS) is küld, London pedig beleegyezett, hogy meghatározatlan számú M270-es indítórendszert szállít.
Kijev üdvözölte a fegyverszállítmányokat, de Olekszij Aresztovics, Volodimir Zelenszkij ukrán elnök tanácsadója szerint nagyobb mennyiségre van szükség, különösen a rakétavetőkből, hogy országa erői képesek lesznek visszaverni az előrenyomuló orosz csapatokat.
A Szabad Európa további információkért George Barrosszal, a washingtoni székhelyű Institute for the Study of War (ISW, Háborúkutató Intézet) elemzőjével beszélgetett.
Az ukrán és az orosz erők között zajló fő ütközet a jelek szerint Szeverodonyeckben zajlik. Ön szerint hogy alakul a csata, és mit kell tudni az embereknek erről?
A Kreml mostanra úgy döntött, hogy az ukrán frontvonal más területeit hátrébb sorolja, hogy a Szeverodonyeckért folytatott harcot helyezze előtérbe.
Ez tulajdonképpen elég érdekes, mivel a háború jelenlegi szakaszáig a Kremlnek újra és újra vissza kellett vennie a céljaiból. Február 24-én Putyin eredeti célja Kijev és más nagyvárosok elfoglalása és a rendszerváltás végrehajtása volt – nagyon rövid időn belül. Ez természetesen nem sikerült.
Aztán áprilisban Szergej Lavrov orosz külügyminiszter hivatalosan újrafogalmazta Oroszország úgynevezett különleges katonai műveletének céljait, és csak a donyecki és luhanszki terület elfoglalását említette. Ez azért érdekes, mert ha megnézzük, hogyan változtak a frontvonalak az elmúlt másfél hónapban, az oroszok nagyon keveset nyertek a donyecki területen, szinte kizárólag a luhanszki frontvonalra koncentráltak, ami valószínűleg tetőponthoz vezetett az oroszok számára Szeverodonyeckben. Bár azon a területen nem tudtak nagy előnyre szert tenni.
Tehát még a mérsékelt célok ellenére is ezek a városrészek vagy falvak feletti kis orosz győzelmek azt mutatják, hogy az oroszok még mindig elég rosszul teljesítenek.
George Barros, az Institute for the Study of War (Háborúkutató Intézet) Oroszországgal és Ukrajnával foglalkozó portfóliójának térinformatikai elemzője. Munkája az orosz információs műveletekre, a Kreml ukrajnai és fehéroroszországi kampányaira és az ukrán politikára összpontosít
A Háborúkutató Intézet jelenlegi értékelése szerint ha az oroszoknak sikerül befejezniük Szeverodonyeck elfoglalását, majd áttérni az egész luhanszki terület elfoglalására, az orosz hadjárat valószínűleg tetőpontra jut.
Ez szükségessé teszi, hogy hadműveleti szünetet tartsanak, hogy átcsoportosítsák erőiket, és megerősítsék, amit ellenőrzésük alatt tartanak. Ezen a ponton Putyin valószínűleg megpróbál majd tűzszünetet kötni.
Ám számomra nem világos, hogy az oroszok egyáltalán képesek lesznek-e elfoglalni az egész luhanszki területet. Szeverodonyeck az utolsó jelentős ukrán kézben lévő pozíció a Luhanszki régióban, amely a Sziverszkij Donyec folyó bal partján fekszik. Ha az oroszok elfoglalják, az azt jelentené, hogy át kellene kelniük a folyón, hogy eljussanak Liszicsanszk városába, ahol az ukránok szintén védelmi állásokat készítettek elő.
Liszicsanszk magasan fekvő terület, így az oroszok földrajzilag nehezen támadják, és olyan dolgokat kell majd végrehajtaniuk, amelyek az egész háború során nehézséget okoztak, például a folyón való átkelés és a városi harc.
Azt mondta, hogy az orosz hadsereg alulteljesít, mégis áttöréseket ér el és némi teret nyer most, hogy koncentrálja erőit. Lát bizonyítékot arra, hogy képesek megtartani ezeket az előnyöket, amelyeket elértek?
Az egyik fő kérdés az, hogy az ukránok képesek lesznek-e ellentámadásokat indítani, hogy felszabadítsák azokat a területeket, amelyeket az oroszok a háború kezdete óta megszállás alatt tartanak.
Azt mondanám, hogy nem láttunk olyan ukrán képességet, hogy ténylegesen visszavegyenek olyan területeket, amelyeket az oroszok komolyan meg akarnak védeni. Az a terület, amelyet az ukránok Kijevben és környékén, valamint északon Harkivban visszafoglaltak, nagyrészt annak köszönhető, hogy az oroszok visszavonultak. Sok esetben jelentették, hogy az ukrán erők felszabadították ezeket a területeket, de valójában ez nagyrészt annak volt köszönhető, hogy az oroszok egyszerűen visszavonultak, és az ukránok bevonultak.
Ukrán katonák egy M777-es ágyúval lőnek a frontvonal közelében, a Donyeck régióban 2022. június 6-án
Jelenleg is intenzív harcok zajlanak néhány olyan térségben, ahol az oroszok megpróbálják bent tartani a lábukat, mint például Harkivtól északra vagy a déli fronton, Mikolajiv és Herszon közelében, ahol az ukránok előrenyomulnak, majd az oroszok ellentámadnak, és visszafoglalják ezeket a területeket. Tehát az ukrán térnyerés itt csekély mértékű, az orosz védelem viszont elég jónak tűnik.
Azt hiszem, a legfontosabb tanulság az, hogy az oroszok számára sokkal könnyebb megtartani az általuk ellenőrzött területeket, mint új területeket elfoglalni. Az ukránok számára pedig fordítva, nekik is könnyebb megvédeni a területet az orosz támadásoktól, mint visszafoglalni és felszabadítani az oroszok által ellenőrzött területeket.
Délen azt látjuk, hogy az oroszok olyan feltételeket szabnak, amelyekkel hosszú időn át tarthatják ezeket a déli területeket. Ukrán kormányzati jelentések szerint az oroszok erődítményeket építenek, ami arra utal, hogy hosszú ideig szándékukban áll megtartani ezeket a területeket.
Azt mondja tehát, hogy Oroszország valóban képes fenntartani ezeket az előnyöket?
Igen – azt akarom mondani, hogy ahhoz, hogy ezeket az orosz térnyeréseket kétségbevonják, az ukránoknak olyan új harctéri képességeket kellene felmutatniuk, amelyeket eddig nem láttunk tőlük.
Ilyen hatékony fegyverzetet ígért Amerika Ukrajnának: az amerikai hadsereg M142-es nagy mozgékonyságú tüzérségi rakétarendszere (HIMARS) a RED FLAG-Alaska 21-1 gyakorlat során az alaszkai Fort Greelyben 2020. október 22-én
Hol tartunk most? Valami olyasmit ír le, ami közel áll egy patthelyzethez vagy legalábbis egy nagyon lassan haladó, kimerítő háborúhoz. Mit kell figyelni az elkövetkező hetekben?
Szerintem a döntő tényező a továbbiakban az, hogy a nyugati kormányok milyen mértékben biztosítják Ukrajnának az ukrán ellentámadás követelményeinek és igényeinek megfelelő fegyverzetet.
Látjuk a különböző típusú segélyek és felszerelések lassú érkezését, és ez nagyszerű. Mivel azonban az oroszok egyes területeken olyan messzire tolták ki a frontvonalakat, és mivel az orosz utánpótlási vonalak működnek, az ukránoknak jobb, nagyobb hatótávolságú fegyverekre van szükségük ahhoz, hogy eltalálják az orosz logisztikai konvojokat és a távolabbi lőszerraktárakat.
Úgy látom tehát, hogy a nyugati katonai segítség döntő tényező annak biztosításában, hogy Putyin ne legyen képes egy olyan előnyösebb patthelyzetet vagy bármilyen más típusú helyzetet biztosítani, amely lényegében az oroszok által elért előnyöket rögzíti.
Your browser doesn’t support HTML5
„Csak húszéves vagyok, de úgy éreztem, harcolnom kell” – Idegenlégiósok az ukrán frontvonalon