Korábban bebörtönzött demonstrálók számoltak be arról, hogy még büntetésük letöltését követően is a hatóságok célkeresztjében állnak: megbírságolják őket, folyamatos rendőrségi ellenőrzésnek vannak kitéve, nem kapnak munkát.
Uladzimir Mihalka egyike volt annak a több ezer belarusz tüntetőnek, akiket az elcsalt elnökválasztás után kirobbant tömegmegmozdulások során vettek őrizetbe 2020-ban. Tizennégy hónapra rács mögé került, amiért a vád szerint megsértette az országot 1994 óta vaskézzel irányító Aljakszandr Lukasenkát és egy rendőrtisztet.
Néhány hónappal ezelőtt szabadult büntetése letöltését követően, viszont a nehézségek itt nem értek véget számára, ugyanis az adóhatóság még azelőtt húszezer rubel (2,8 millió forint) pénzbírságra ítélte, hogy hazaért volna.
„Amíg börtönben voltam, az adóhatóság keményen dolgozott. Átvizsgálták az utóbbi tíz évet, a cellámba kézbesítették az erről szóló értesítést” – idézte fel.
Rajta kívül nagyjából 252 politikai fogoly szabadult idén a Vjaszna emberi jogi szervezet szerint. Közülük sokan arról számoltak be, hogy a hatóságok továbbra is zaklatják őket és családtagjaikat, minden eszközzel próbálják őket ellehetetleníteni.
Ellenzéki tüntetők egy hatalmas belarusz zászlóval Minszkben 2020. augusztus 16-án
Az NGO még 1480 politikai okból bebörtönzött személyt tart számon a volt szovjet tagköztársaságban, akiknek legnagyobb részét a demokráciapárti tiltakozások idején tartóztatták le.
Mihalka elmondta, hogy a délkeleti Homel régióban lévő szülővárosában szakadatlanul zaklatják őt a hatóságok, amióta csak szabadlábra került.
„Követtek, mintha terrorista vagy szélsőséges lennék. A rendőrség átkutatta az otthonomat, hetente jelentkeznem kell ellenőrzésre” – panaszolta.
„Arról győzködnek, hogy a fekete az fehér, és fordítva. Arról beszélnek, hogy milyen nagyszerűen megy minden Belaruszban, és tévedek, ha másként látom” – tette hozzá.
Az illetékes szervek arra utasították, hogy szerezzen teljes munkaidős állást, azonban priuszával nem sok lehetőséget talált, leginkább utcaseprőként vagy sírásóként tudott volna elhelyezkedni.
„Végül találtam munkát biztonsági őrként, de három hónapnyi munka után 140 rubelt (19 ezer forintot) fizettek” – emelte ki, rámutatva, hogy a maradékot lefoglalta a kormány az adóhatóság által kiszabott bírság miatt.
„Büntetések, házkutatások, munkanélküliség. Ezért döntöttem az ország elhagyása mellett, különösen miután ismét leveleket kezdtek küldözgetni az ügyészségről” – mesélte.
A Belarusz Szolidaritási Alapítvány (BySol) aktivistái segítettek neki kijutni Belaruszból, azóta egy európai uniós tagállamban kapott menedéket.
„Nagyon hálás vagyok ezeknek a srácoknak, mert lehetetlen volt tovább maradnom” – fogalmazott.
A korábban Mahiljovban élő Valjancin Labacsut ugyancsak idén engedték ki a börtönből, ahova hasonló okból került be. Először elrendelték, hogy havonta egyszer jelentkezzen a rendőrségen, később viszont már hetente kellett.
Tájékoztatása szerint a volt raboknak rendszeresen meg kell jelenniük egy ellenőrző bizottság előtt, és a testület vezetője azt mondta neki, hogy ha nem szerez munkát vagy külföldre távozik, vissza fogják küldeni a börtönbe.
„Kész cirkusz, ami zajlik ezekben a bizottságokban. Különböző hivatalok tisztségviselői összegyűlnek és szórakoznak veled” – vélekedett.
Valjancin Labacsu
A férfi egy ponton megmondta nekik, hogy el fog költözni Belaruszból. „Nem bánták, így csak kevesebb lesz a munkájuk. Szerintem éppen ez a céljuk, hogy az ország elhagyására kényszerítsék az embereket” – mondta.
Egy névtelenséget kérve nyilatkozó nő közölte, hogy ő és férje is célkeresztbe került, amióta szabadon bocsátották.
„Nem talált semmilyen munkát még napszámosként sem. Végtére is a felesége »szélsőséges«. Egyedül alkalmi munkákat tud vállalni, senki nem alkalmazza hivatalosan” – hangsúlyozta.
Az egykori rabnak rendszeresen jelentkeznie kell a rendőrségen, ahol a többi „szélsőségessel” együtt propagandafilmeket nézetnek vele.
„Alá kell írnunk, hogy megnéztük és megvitattuk. Teljes őrület” – mondta.
„A rendőrség bármikor ellenőrizhet, nappal és éjszaka egyaránt. Időnként hetekig nem jönnek, aztán minden egyes nap. Erőltetik, hogy vállaljak munkát, de az egyetlen lehetőség, amit kaptam, hogy teheneket fejjek egy termelőszövetkezetben. Azt mondtam a rendőröknek, hogy nem vállalom” – tette hozzá.