Rapzene születik az ukrán csatamezőn – tele egy olyan fiatal generáció dühével és gyűlöletével, amely valószínűleg a harcok végeztével sem fog felejteni és megbocsájtani. Egyik képviselőjük Otoy, aki az orosz támadások közepette írja dalait.
Haragos szavak és dübörgő basszus fejezi ki az ukrán rapperből lett önkéntes katona, Otoy érzéseit. A fiú az orosz aknatűz közepette írja szövegeit a telefonján, letekert lámpafény mellett, hogy ne váljon célponttá. Ez segít tompítani a harc okozta idegtépő stresszt.
„Az orosz katonák vodkát vedelnek, mi zenét csinálunk” – mondja a rapper, akinek valódi neve Vjacseszlav Drofa. A szomorú szemű 23 éves fiatal nem tudta, hogy képes embert ölni, amíg a célkeresztjébe nem került egy orosz katona, és meghúzta a ravaszt a háború első heteiben.
A Vlagyimir Putyin orosz elnök által indított február 24-i invázió egyik iróniája, hogy az ukrán városok és települések lerombolásának elrendelésével éppen azt táplálja, amit ki akart oltani: az erősödő heves ukrán nacionalizmust. Ezt a gyűlölethullámot a több tízezer ukrán halott vére, a szeretteiket, otthonukat, megélhetésüket és békéjüket elvesztett milliók nyomorúsága táplálja.
A németeknek egy generáció után bocsájtottak meg – az oroszoknak talán soha
Ahogy Franciaországban sokan képtelenek voltak feloldozni Németországot az első és a második világháború két, negyedszázados különbséggel zajló inváziója után, a fiatal ukránokat a több mint három hónapja tartó brutalitás égő gyűlölettel töltötte el Oroszország iránt – bár az érzés már a háború előtt is megvolt.
Franciaországban egy vagy több generáción át tartott az ellenszenv minden német dologgal szemben. Csak 1984-ben – négy évtizeddel a náci Németország kapitulációja után – volt képes François Mitterrand elnök és Helmut Kohl kancellár kéz a kézben kiállni a megbékélés jeleként a halottak csontjait rejtő első világháborús emlékműnél.
Ukrajnában az ország Szovjetuniótól való függetlenségének 1991-es kikiáltása után született fiatal generáció azt mondja: nem tudja elképzelni, hogy az undoron kívül mást érezzen Oroszország iránt élete végéig.
Rapben, zenében tör felszínre a gyűlölet
Otoy dalszövegei, amelyekben válogatott káromkodásokat használ Oroszország ellen, és nyersen ír az orosz háborús halottakról, szívből szólnak – mivel Mariupolban, az Azovstal acélmű ostromában vesztette el idősebb bátyját, aki katona volt.
De hangot adnak annak a nyers dühnek is, amelyet sok kortársa érez, és amely most dalokban, művészetben és tetoválásokban, valamint az interneten az ellenségnek halált kívánó hashtagekben, Putyin-ellenes mémekben és a háborús erőfeszítésekre irányuló adománygyűjtő aktivizmusban jelenik meg.
Az Enemy (Ellenség) című számban, a harctéren töltött idő alatt írt négy új szám egyikében az orosz katonák iránti undorát fejezi ki: „Nem félünk, de hánynunk kell / áporodott a szagotok, amíg a szívetek dobog / Golyók várnak rátok, bűnösök.”
Elképzel egy gúnyos beszélgetést is egy halott orosz katona özvegyével: „Na, Natasa, hol a férjed? Egy réteg a mocsárban, arccal a földnek. Natasa, nem jön haza!”
Más ukrán zenészek számait is a háború ihlette.
We will kill you all (Megölünk mindenkit közületek) – szól a Surface Tension metalzenekar dala, amelyben ezt sikítják: „Táncolni fogunk a csontjaitokon. Anyátok nem fog értetek jönni.” A káromkodással tűzdelt számot április 5-i megjelenése óta több mint 59 ezren nézték meg YouTube-on.
„Amennyire csak tudom, gyűlölöm Oroszországot és az oroszokat”
A 25 éves Irina Oszipenko is a nézők között volt a múlt hétvégén a Kijevben rendezett adománygyűjtő zenei fesztiválon, ahol Otoy kirobbanó energiával rappelt. Irina könnyekben tört ki, amikor kifejtette, hogy az invázió előtti, Oroszországgal szembeni egyre növekvő fenntartásai dühbe fordultak.
„Gyűlölöm őket, és sajnálom, ez soha nem fog megváltozni – mondta. – El fogom magyarázni a gyerekeimnek, és remélem, hogy a gyerekeim is el fogják magyarázni a gyerekeiknek.”
Otoy azt mondja, hogy ha lesznek gyerekei, ő is így fog tenni, és elmondja nekik, hogy „az oroszok megölték a családomat, megölték a testvéreimet, a nővéreimet, bombázták a színházainkat, a kórházainkat”.
„Nem csak arról van szó, hogy nem szeretem Oroszországot. Gyűlölöm ezt az országot, és gyűlölöm az orosz embereket, amennyire csak tudom” – mondta egy interjúban kijevi lakásában, ahol a felvételeit készíti és a fegyvereit és harci felszerelését tárolja.
„Ha választanom kellene, hogy egy kutya életét vagy egy orosz katonáét mentsem meg, a kutyát választanám.”
Szvjatoszlav Vakarcsuk, „az ukrán Bruce Springsteen” kevésbé radikális, de azt üzente az orosz katonáknak: „Váltsátok le a rendszert, vagy bűnrészesek lesztek." Vakarcsuk a fronton és a csernobili atomerőműben is fellépett néhány hete
Azovos bátyja a mariupoli acélműben tűnt el
Idősebb testvére, Dmitrij Liszen eltűnt, úgy gondolják, hogy a mariupoli Azovstal acélmű szétbombázott romjai között halt meg. A báty az ellentmondásos Azov ezred harcosa volt, azon egységek egyikében szolgált, amelyek közel három hónapig kitartóan tartották a körülzárt üzemet, és az ukrán ellenállás szimbólumává váltak.
Otoy a Find My Country (Találd meg a hazámat) című dalát az Azovstal védőinek ajánlotta.
A rapet angolul adja elő, hogy az üzenet eljusson „az emberekhez szerte a világon”.
„This is my lands, you boys should leave (Ez az én földem, fiúk, menjetek el) – énekli egy puskával a kezében és harci felszerelésben a YouTube-ra feltöltött videóban. – Hiányoznak azok a péntekek, amik régen voltak, a csókok, az alkonyatok, hogy nem akartunk aludni. Most katonák vagyunk.”
Otoy, aki korábban lőszert és fegyvereket szállított a frontra, az utóbbi időben többek között az orosz erők által egy csere során átadott, az Azovstalból származó holttestek osztályozásában segédkezik egy katonai kórházban. Testvére maradványai még mindig nem kerültek elő.
Emellett dolgozik a dalain is, amelyeket nagyrészt a keleti hadszíntéren harcoló csapatoknak történő lőszerszállítások során írt.
A témák: a fronton töltött élet és a katonák bajtársiassága, a civilek háborús élete, az ellenségesség és az ukrán szabadságért folytatott harc. Azt mondja, a minialbumból árad „a háborús por szaga”.
„A földön feküdtem a légicsapások és a bombatámadások alatt – mondta. – Valóban érezni lehet a szagát, tudod, a bombáknak, a holttesteknek, a pornak, a vérnek és más dolgoknak.”
„Szerintem ez a legjobb módja annak, hogy kimutasd a gyűlöleted.”